РАЗПОЛОЖЕНИЕТО НА БЪЛГАРИТЕ В КРАЯ НА ХVІІІ ВЕК

Интересен документ представлява един анонимен препис на Паисиевата „История Славяноболгарская” направен не по-късно от 1797 г. (б.а. датира се по присъствието на държавата Венеция, в изложението, ликвидирана от Наполеон в 1797 г.). Публикуван е от Найден Геров и по-късно от проф.Марин Дринов. Особено интересно е че ананомният преписвач е направил подробно описание на  Българската земя:

„Болгарская земля на четири части се разделява. Первая част Мисиния (Мизия) и колко градове има у Болгарии: Белиградчик (Белоградчик), Неготин, Фетисла (Фетислям или Кладово), Берковица, Кутловица (съвр.Монтана), Видин, Враца, Уряово (Оряхово), Лома, Лович, Никопол, Севлюево, Плевен, Свещов, столний град Терново, Руси, Арбанас, Родостол /?/, Селистра, Ряово (Рахово), Разград, Мачин, Джумая, Шумен, Козла, Кесаково, Пазарджик (Нови Пазар), Праслава, Баба (Бабадаг), Тулча, Каварна, Варна, Козложа. Тия градове вси в Задгория, между Стара планина и Дуная, от Черно море до Ветиса (Кладово), 33 градови болгарски”. Виждаме едно описание на България с Тимошко. Следва описание на Тракия: „Созово (Созопол), Бабаески, Сара, Нона, Бйргас, Айло, Месеврия, Айтос, Палчик, Мало-Терново, Карнбат, Жеравна, Узунжово, Аскюю, Чирпан, Захра, то е Велта (диал.родопско велта озн. мочурище, блато), Загора, Янбол, Сливен, Котел, Казанлък, Карлово, Етрополи, Филибе, Стена, Пазарджик, Самоков, Ихтиман, Златица, Пещера, София, Радомир, Дупница, Жумая, Кюстендил, Баня, Брезник, Тран, Пирот, Враня, Лесковиц, Ниш, Круша (Крушевац). Тия са градове вси у Тракия, между Стара планина и Трача планина (Родопите), от Черно море и от Адрианову (Одрин) до Ниш, 43 градfви болгарски”.  Интерсно описани, вкл. и част от Поморавието. Следва описанието на градовете в третата част от Българската земя, Македония: „Новай, Козястена, Скеча, Гюмюрджина, Смилян (Смолян), Захна (Зъхна), М.Просечена, Драма, Филюпис (Филипи), Неврокоп, Меомия (Разлог), Баня, Меленик, Сера (Сяр), Димирисар (Демирхисар), Жумая, Дохрян (Дойран), Петрич, Радовиш, Вийница, Струмица, Щип, Кочани, Паланка, Кратово, Коматово, Тиквиш, Веляс, Телерис (Търлис, сега Βαθύτοπος, до 1927 г. Τερλίς, Терлис сега в Гърция, дем Неврокоп, ном Драма), Скопие, Балжа, Водин, Новиград, Негош, Катраница, Вардар, Трищина (Прищина?). Тия са градови вси у Македония, между планина Деспота (Доспат) и Греция, 37 градови болгарски”. И посладна е четвъртата час описваща българските градове в Дардания: „Охрид, старая столица болгаром, Битола, Прилип (Прилеп), Новипазар, Дияково, Елбасан, Призран, Тетово, Калканда (вс. Калкандел е Тетово), Шкодра, Река, Дебра, Ужеца, Горна река, Долна Дебра, Скендер, Крушовица, Кораб, Ново село, Блясово, Бер, 33 градови, тия са градови вси в Дарданию, крайна Венецианом. То е западная страна болгаром. Тракия е восточная страна болгаром. Македония е южна страна болгаром, Загорие (Мизия) северная страна болгаром. Конец”. /МД-ИС-1,стр.179-180/ Както се вижда от описанието, цяло Косово, вкл. със Шкодра, Нови Пазар, Ужице, както и българските селища от Южна и Източна Албания са вкл. в четвъртата българска област Дардания. Разбира се ако се абстрахираме от чисто сръбските райони на Ужице и Нови Пазар и албанската Шкодра (където все пак е имало българска общност, виждаме че описанието доста точно е предало разпространението на българите в края на 18 в.

==================

Excerpt from Zhivko Vojnikov's text about Kossovo.

Източник: http://groups.yahoo.com/group/belogradchik/